"Så hørte jeg mektige stemmer av en stor skare i himmelen som sa:"
"Halleluja! Seieren, æren og makten tilhører vår Gud."
"For sanne og rettferdige er hans dommer."
"Han har dømt den store skjøgen."
"...sin utukt, og av hennes hånd har han krevd sine tjeneres blod."
"Kom hit, kom sammen, til Guds store gjestebud."
"Dere skal få ete kjøttet av konger"-
-"og hærførere og mektige menn,"-
-"kjøttet av hester og rytterne deres."
"Kjøttet av alle mennesker, både frie og slaver, små og store."
"Og jeg så dyret og jordens konger med sine hærskarer"-
-"samlet til krig mot rytteren på hesten..."
Kom med litt vann!
"Og dyret ble fanget, sammen med den falske profeten,"-
-"som i dyrets tjeneste gjorde under- fulle tegn, og med dem forførte"-
-"alle som tok dyrets merke, og dem som hadde tilbedt bildet av det."
"Begge ble kastet levende i ildsjøen som brenner med svovel."
"De andre ble drept med sverdet som går ut av rytterens munn."
"Og alle fuglene spiste seg mette av kjøttet deres."
Året er 1645. England er fanget i en blodig borgerkrig.
Det sto mellom kong Karls tilhengere-
-og Cromwells parlamentstilhengere, rundhodene.
Rettssystemet har kollapset. Lokale dommere gir etter for sine luner.
Rettferdighet og urettferdighet deles ut i like mengder, og uten motstand.
Et miljø der de skruppelløse gjør det godt,-
-og menn som Matthew Hopkins, utnytter situasjonen.
I en tid da overtroen er en sterk kraft, spiller Hopkins på den-
-og torturerer og dreper for å få slutt på heksekunster,-
-og gjør det med lovens velsignelse.
Men hans makt er begrenset til den østre delen av landet, East Anglia,-
-som Cromwell har et fast grep om.
Men rundhodenes kavaleri får det ikke alltid som de vil,-
-og det fins en stadig trussel fra rojalistiske soldater-
-som desperat søker etter mat, hester og forsyninger.
-Stopp, Richard. -Hva da?
Dine tanker. Ugudelige tanker om din Sara, gjetter jeg.
Tanker om Sara, ja. Ugudelige... Det spørs hvordan man ser det.
-Og du er tilhenger av Cromwell? -Slutt å snakke, dere to.
Vi skal la hestene hvile om noen minutter. Da kan dere skravle.
15 minutter, så drar vi igjen.
Ned!
Rojalistiske snikskyttere. De er nok bare ute etter mat og hester.
Vi kvitter oss med dem. Marshall, du holder et øye med hestene.
Dere andre følger meg. Spre dere ut.
-Kaptein! Der er en! -Jeg ser ham! Følg etter!
Harcourt, denne veien!
Robert?
Kaptein?
-Kaptein Gordon, er det du? -Vi er her, Marshall.
Det er ingen fare. Begynte du å bli nervøs?
-Bare litt. -Ingen fare. Vi fikk dem alle.
Ikke alle. En flyktet, skadet av sverdet mitt.
Da får vi dra. Han kan være farlig.
-Swallow. Grav ned Brace raskt. -Forsiktig, sir!
-Takk skal du ha, Marshall. -Han prøvde å drepe deg.
-Det var ren flaks. -Ja.
Men det kunne ha vært slutten for meg.
Swallow, følg etter så fort du kan. Harcourt, hjelp ham med liket.
-Ga du unge Richard permisjon? -Ja, i to dager.
Hva sier din kjæreste om at du dreper kongens menn?
Hun vet hvorfor jeg kjemper. Hva ler du av?
-La ham være. Han er forelsket. -Og jeg skammer meg ikke over det.
En skål for Suffolks herlige kvinner.
Og må de holde sine senger varme for general Cromwells tapre menn.
Snart hjemme.
Nei, men! Herr Marshall! Velkommen.
-Jeg håper at du har det fint. -Min kropp er like sterk som alltid.
-Men krigen går videre. -Ja, vi kjemper fremdeles.
-Jeg har to dagers permisjon. -Da må du spise hos oss i kveld.
Vi har god mat, tross alt dere soldater tar.
Og ale. Kom, så drikker vi sammen.
Jeg kan tenke meg at landsbyen vår har blitt for liten for deg, Richard.
Det er snarere sånn at framtidsutsiktene mangler.
I Ipswich eller Cambridge fins det flere muligheter.
-Richard, hvis du ektet Sara... -Ville du gi oss din velsignelse?
-Ville du ta henne med herfra? -Med mitt land og lave soldatlønn...
Jeg bryr meg ikke om dine vanskjøtte enger.
Og enda mindre om det du får for å drepe gode kristne.
Unnskyld meg, det var urettferdig. Men urolighetene er på vei hit.
-Jeg vil ha Sara langt vekk. -Kongens hærer kommer vel ikke hit?
De er ikke de eneste som fører død med seg.
Mangelen på orden oppmuntrer underlige ideer.
-Mener du mer opprør? -Unnskyld. Du har bekymringer nok.
Men lov meg at du tar Sara langt vekk herfra. Spør henne i kveld.
-Det lover jeg. -Bra, Richard. Bra.
Ja. Herr Richard Marshall. Bondegutten har blitt soldat.
-Velkommen tilbake. -Det er godt å være tilbake, Sara.
-Vi spiser til vanlig tid, Sara. -Ja, onkel.
Onkelen din har gått med på at vi gifter oss.
Å, Richard!
Hæren har gjort deg uvøren.
Sara, hvorfor er han redd?
Vi har blitt truet. De kaller oss for papister og avgudsdyrkere.
De har skrevet fæle ting på veggene og sier at vi bør fordømmes.
-Hvem er det som sier det? -Vi er utstøtt i vår egen landsby.
Vær trygg.
Ingen skal få skade dere. Det lover jeg.
-Har dere bestemt dag for bryllupet? -Nei.
-Det er opp til hærens bevegelser. -Det må skje snart.
Hvor sikker er du på din frykt?
Det er kanskje jeg som er gammel. Så nå får jeg nok gå og legge meg.
God natt, kjære.
Sara, husk å sørge for at dørene er ordentlig låst.
Ikke hold frøken Sara oppe for lenge.
Kvinner trenger åtte timer i senga for å være gode koner og mødre.
-God natt. -God natt, sir.
-Blir du en god kone og mor, Sara? -Jeg har mye å lære.
Jeg kan lære deg. Sa ikke din onkel at du må gå til sengs tidlig?
-Ja. -Og han er en klok mann?
-Ja. -Da, så.
-Hvor mye lengre, Matthew? -Ikke kall meg Matthew.
Jeg er ikke en av dine svirebrødre, som drikker øl og jager kvinner.
Du hjelper meg bare med arbeidet mitt.
-Arbeid? -Herrens arbeid er edelt.
Og lønnsomt. Vår herre betaler for hver hengning i sølv.
-Og jeg sørger for at de tilstår. -Man får gjøre det som må til.
-Og jeg er god til å gjøre det. -Slutte å bable. Vi må arbeide.
-Hvem er det denne gangen? -De skrev at det var en prest.
-En som tilber Satan som sin herre. -Hvis presten selv er en heks...
-Da er nok flere fordervet. -Du nyter tortur, ikke sant?
Og du...sir?
-Farvel, sir. -Må Gud være med deg, Richard.
-Farvel, Richard. -Farvel, Sara. Vi ses snart igjen.
-Ser du på stjernene, Tom Salter? -Nei. Jeg venter.
-På hva da? -Matthew Hopkins. En advokat.
Det må være viktig, siden du venter her i mørket.
Hvis jeg ser advokaten din på veien, skal jeg hilse at du er her.
-Hvor langt er det til Brandeston? -En halv mil.
-Er du advokaten? Hopkins? -Ja. Matthew Hopkins.
-Og min assistent John Stearne. -De venter på deg borte i landsbyen.
-De sendte etter oss. -Hva gjør en advokat i Brandeston?
En mann er ikke den han utgir seg for å være. Kom, Stearne.
-John Lowes heter han. -Han brenner lys.
-Det er ikke noe bevis for hekseri. -Han kledde seg i Djevelens drakt.
-Og gjorde syndige tegn. -Jeg skal avdekke sannheten.
-Ja? -John Lowes?
Anklager du meg, en prest, for å ha samrøre med Djevelen?
-Vi kan bare gå etter bevisene. -Og vi har mange.
-Jeg avviser deres anklager. -Vi ber bare om en tilståelse.
Vær medgjørlig. Vi har mye å gjøre i Brandeston.
Forsvinn, begge to. Jeg forkaster deres motbydelig anklager.
-Ut med dere! -Du avviser den sanne gud!
Ta ham, Stearne. Se etter djevelens merke på ham.
-Han ber til Satan. -Gjør det du skal.
Hvis Djevelen gjorde deg til prest, må han ha gjemt merket godt.
-Hva er hensikten med dette? -Djevelen setter sitt merke på dem.
Hvis man stikker i et sånt merke, gir det verken blod eller smerte.
Frøken Sara? Frøken Sara? De har kommet for å ta ham.
Fort! Skynd deg.
-Satan har skjult tegnet sitt godt. -La ham løpe.
Rundt bordet. Sørg for at han beveger seg.
Du må være hans niese. Hva heter du?
-Sara. -Jeg er Matthew Hopkins, heksejeger.
Som niese, kan du også være fordervet av Satan.
Nei, jeg er et hittebarn som han og hans husholderske tok hånd om.
-Snakker du sant, barn? -Ja. Så ble jeg tjenestepiken hans.
-Og du har beholdt din uskyld? -Ja.
Jeg antar at du kjenner den gamle?
Kanskje vi kan diskutere spørsmålet om hans uskyld under fire øyne.
-Under fire øyne? -Ja. Uten at de andre forstyrrer.
I kveld, på ditt rom, kan du kanskje vise meg at han er uskyldig.
Kan du slippe ham nå?
Du forstår nok i kveld at dette er unødvendig.
Vil du anstrenge deg for å gi meg alle fakta?
-Du kan komme til mitt rom i kveld. -Når?
Klokka åtte. Hvis du lar ham gå nå.
Ja vel. Han kan sove i fengselet, så er han ute av veien.
Kom igjen! Opp med deg, ditt papistkrek!
-Har han tilstått? -Nei.
Da slutter vi. Ta ham til fengselet. Vi fortsetter i morgen.
-Fengselet... -Dere hørte hva han sa.
Stille, ditt udyr.
Vet du, Marston? Det var noen forferdelige jenter. Fæle å se på.
-Hekser? -Ja. Vi hengte dem, Matthew og jeg.
-Tok det tid å få dem til å tilstå? -Noen dager, for den ene...
Skal det være et glass til?
Den andre, da? Fortell om henne.
Nei, hun var rar. Hun elsket det.
Hun likte å bli bundet. Hun levde nok et kjedelig liv.
Sett i gang, mr Stearne. Sett i gang.
Sara, jeg er her for å forhøre deg.
-Du er her av en årsak. -Jeg vil ha dine bevis om presten.
-Han har vært vennlig mot meg. -Kanskje han hadde en baktanke.
Menn har iblant underlige baktanker med det de gjør.
-Jeg vet det. -Jeg kom for å avdekke sannheten.
-Og presten? -Vi er snart ferdige med ham.
-Han har vært god mot meg. -Han må tilstå og dø.
-Nei, vær så snill! Ikke skad ham! -Prøver du å beskytte en heks?
Kan dere ikke sperre ham inne? I en celle gjør han ingen skade.
-Rettferdigheten må gå sin gang. -Gjør det for min skyld.
Vær så snill, Matthew.
Klokka er over tolv, din tølper. Opp med deg!
Av sted med deg!
Jeg trenger luft.
-Hvor er presten? -Der du satte ham, i fengselet.
-Skal vi forhøre ham igjen? -Nei. Han blir der han er.
-Men vi har ingen tilståelse. -Han blir i cella, sa jeg.
Ja vel.
Kvinnene, da? Når skal vi forhøre dem? Det skal være hekser her.
-Når du er i stand til å gjøre det. -Det er jeg.
Og hvor var du i går, Matthew? Jeg hørte at du var ute.
Du hører for mye.
Du der!
Hopkins, heksejegeren, sier at du skal bli der og ikke forhøres mer.
-Hvor skal du, John? -Jeg skal ta en spasertur. Alene.
Si det! Si det! Si det!
Si det! Kom igjen! Si det!
Tilstå, heks! Fortell om dine motbydelige synder!
Dine medsammensvorne! Tilstå!
Stopp.
Stopp. For Guds skyld, stopp.
Stille! Vær glad for at du ikke kommer ut for det samme.
Hvor mange er det? En hund? En ilder? Fortell nå!
John. Heksejegeren kommer.
Jeg forutsetter at du bruker de foreskrevne metodene.
-Har hun tilstått? -Hun har bare vært her en time.
Fortsett forhøret. Jeg skal reise bort en stund.
Du er alltid borte et sted, ikke sant?
-Hva mener du? -Ikke noe.
Jeg er tilkalt til nabolandsbyen. Jeg er tilbake i morgen.
-Du har ansvaret her så lenge. -Skal jeg overta dine oppgaver?
Ja.
-Og presten? -La ham være!
Hva er du ute etter?
-Deg. -Hvor er herr Hopkins?
-Borte. -Borte?
-Hvor da? -Borte, bare.
Han lot meg overta.
Ikke tro at jeg ikke vet hvorfor han skånte presten.
Stearne. Presten. Jeg har ombestemt meg.
Tilstå!
Tilstå.
-Han tilsto. Du hørte det selv. -Jeg hørte ikke noe.
Påminn herr Salter, Stearne.
Du hørte det.
-Du også. -Ja, herr Hopkins.
Vitner.
Opp med deg, din heks! Opp!
Kom igjen!
Dere har alle tilstått at dere er avgudsdyrkere.
Men denne saken skal skjøtes ifølge lovens forskrifter.
Det loven krever, skal vi oppfylle. Dere vil bindes ifølge forskriftene,-
-og kastes i vollgraven. Hvis dere synker, var tilståelsen falsk.
Men hvis dere svømmer eller flyter,-
-er deres tilståelser bevist hinsides enhver tvil foran Gud.
Da vil dere bli dratt opp av vannet og henges til dere dør.
Dere får ikke henge meg! Det er forbudt! Jeg er med barn!
Hvem ville gjøre deg gravid, din heks?
Stille. Stearne, gjør det du skal.
Gud! Hjelp meg!
Se! En av dem er alt død.
De svømmer. De bærer på Satans tegn.
-Hjelp til! Kom igjen! -De skal henges.
-Hun var uskyldig. -Må Gud tilgi deg, Matthew Hopkins.
Vakt!
Før dem til treet.
Pengene fra dommeren. Ni guineas i sølv.
Nå kan vi dra.
God morgen. Hva slags hester er du ute etter?
-Et dusin til Cromwells hær. -Har dere mistet en del?
Cheriton Wood. Det var noen elendige hester du hadde.
De er de beste vi kan finne. Et dusin?
Vi er snart tilbake i Suffolk der de har sterke hester.
De er nok ikke mye bedre der. Jeg var der nylig.
-Var du i Brandeston? -Ja. Det var en veldig ståhei der.
-Fordi du tok hestene deres? -Nei. De hengte flere personer.
-Hekser. To kvinner og en prest. -Hvilken prest?
Den i Brandeston, antar jeg. En modig mann. Kjente du ham?
Gifford og Harcourt kommer snart. La dem ta hestene,-
-og si at jeg ble forhindret. Jeg slutter meg til dem lengre nordover.
Sara!
Sara?
Sara!
Sara.
Sara!
De tok ham og drepte ham. De sa at han var avgudsdyrker.
-Sara... -En av dem, heksejegeren...
Han...
Jeg ville ikke.
Jeg trodde jeg kunne redde ham.
Jeg trodde at de ville forbarme seg.
Vi bøyer oss ydmykt foran deg, Herre,-
-for å be deg om å velsigne ekteskapet vårt.
Vi ber om tilgivelse for våre synder-
-og styrke til å leve rettferdig som mann og kone.
Vi ber også-
-for din tjener John Lowes' sjel.
Må han hvile i fred.
Og foran deg, Herre, sverger jeg-
-at jeg ikke skal hvile før hans mordere står foran deg-
-for å stå til ansvar foran deg for sine synder.
Ta disse pengene og alt du trenger, og reis til Lavenham.
Finn losji, og bli der. Jeg kommer til deg.
Jeg elsker deg så høyt.
Å, Richard!
Jeg leter etter to menn. De kaller seg for heksejegere.
Matthew Hopkins og hans assistent? Jeg har hørt at de er i Hoxne.
Det er 6 km. den veien. Men jeg er ikke sikker.
Ri nå.
-Johnny, gi meg et kyss. -Forsvinn.
Stopp, din lømmel! Hold opp!
Her. Jeg satser to penny.
-Ale, soldat? -Ja. For å skylle ut støvet.
-En til? -Ja. Og raskt. Jeg er tørst.
-Jeg leter etter en Hopkins. -Matthew Hopkins?
-Vet du hvor han er? -Han er i Cambridge i dag.
Men om du vil anklage noen, så er det jeg som stikker dem, ikke Matthew.
Det er meg du ser etter. John Stearne.
Jeg er Sara Lowes' mann.
Er det bra med deg? Det er best at du kommer deg av gårde.
-Og du får bli med til dommeren. -Jaså?
Ikke med deg.
Skynd deg, Matthew!
-Hva har du gjort? Hvem var det? -Richard Marshall.
Han er gift med den jenta Sara. Han så etter deg.
-Vi må skille lag. -Jeg flykter ikke.
-Vi har arbeid å gjøre i Lavenham. -Ikke jeg. Han er ute etter blod.
-Han har allerede fått litt av ditt. -Men ikke en gang til.
-Vi har makt. Kanskje han er en heks. -Han vil drepe oss begge.
Da er det best at vi sørger for å drepe ham først.
Kom. Vi rir til Lavenham.
Jeg forstår dine følelser, kornett, men du tilhører hæren.
Du er soldat, og desertering straffes med døden.
Men to ting gjør at jeg ikke stiller deg for krigsrett.
For det første, står vi overfor et større angrep mot rojalisthæren.
Vi trenger alle vi kan få. Og du er en ganske god soldat, for det meste.
Takk.
Dessuten ville jeg sove dårlig om jeg hengte den som reddet mitt liv.
Men husk dette: Hvis du forlater din post igjen,-
-har jeg ikke noe annet valg enn å bruke militærlovene mot deg.
-Forstått? -Ja, sir.
Tre av, kornett.
Og må Gud hjelpe deg i din leting, kornett Marshall.
-Robert. Hei. -Richard. Hva skjedde hos kapteinen?
-Ingenting. -Jeg hørte om Brandeston, Richard.
-Hopkins og Stearne. -Jeg finner dem.
Men hva kan du gjøre? Hvilke bevis har du?
-Jeg har Saras ord. -Holder det for dommerne?
-Jeg vil ikke trekke inn dommere. -Hva mener du?
Vi får snakkes senere. Vi prøver å få tak i hester til trefningen.
Kom.
Parlamentstilhengere, venner av Marshall.
-Der kommer noen fine hester. -Hallo!
-Vi flykter mens vi kan. -Rolig.
-Men hvis de oppdager hvem vi er... -Det gjør de ikke. Kom.
Fin hest du har. Hæren trenger gode hester.
-Jeg selger ikke. -Du får betalt etter krigen.
-Du forstår ikke. Jeg selger ikke. -Jo. Og vi tar den også.
Så dere soldatsvin kan mishandle merra mi?
Han synes at vi er soldatsvin. Det kan du ikke si.
Han trenger litt armédisiplin.
-Du trenger vel flere pikenérer? -Dette skal dere få svi for!
-Hesten må ha kostet en god del. -Vi ranet myntverkstedet.
-En dag i hæren, så vitser du ikke. -Jeg vil ikke kjempe.
Verken for kongen eller deres elskede Cromwell.
Du er en kujon, som din venn.
-Matthew Hopkins er ikke min venn. -Hopkins?
-Du red sammen med ham. -Vi var kollegaer.
-Hva drev dere med? -Utrydding.
Nå, Matthew Hopkins...
...sir.
-Utmerket. Veldig bra. -Vi gjorde vårt beste.
Lavenham har tjent meg vel. Nå skal jeg tjene dere.
-De er kvinner, alle sammen. -Det er merkelig.
-Gud har gitt kvinnen så mye synd. -Unnskyld?
-Hvem anklager dem? -Jeg. Jeg representerer byen.
-Hvor mange er de? -Tre.
To er unge. Elizabeth Clark og Mary Reynolds. Den tredje er gammel.
Hent de to unge. De eldre er mer fornuftige.
Det er de unge som er sta. De tar lengre tid.
Sir? Din assistent?
-Skulle ikke han også komme hit? -Han kriger for parlamentsarméen.
-Kommer han hit? -Jeg vet ikke.
-Klarer du deg uten ham? -Selvsagt.
Dessuten ville jeg innføre en ny henrettelsesmetode.
Og du, herr Webb, skal hjelpe meg å gjennomføre det.
-Hva er det, sir? -Det får du se.
Det er en passende slutt for kvinnenes motbydelig ugudelighet.
Hent de to unge jentene nå.
Et strålende måltid, mine herrer.
Få ting er så tilfredsstillende som god mat etter en velfortjent seier.
Slaget ved Naseby vil bli sett som en triumf for din strategi.
Jeg ser den heller som en triumf for fromheten.
Men ditt navn vil likevel bli forbundet med den.
-Kommer kornetten du anbefalte, hit? -Han kommer nå, general Cromwell.
Bra. Noe av det hyggeligste med en seier-
-er at man får belønne tapperhet. Nesten like bra som god mat.
-Kornett Marshall, sir. -Da, så. Hvil, kornett.
Din kaptein har snakket om deg. Han sier at du er en god soldat.
Han anbefaler at du bør forfremmes til kaptein.
Jeg har et spesialoppdrag til deg, kaptein.
Ta med deg tre menn, og ri tilbake til East Anglia.
Kongen har sluppet unna og ryktes å være på vei til Norfolks kyst.
Hvis det stemmer, grip ham før han flykter til kontinentet.
-Det er en ære. -Velg menn, og dra straks av sted.
Hvis dere finner kongen, fører dere ham til Norwich.
Ellers møter dere oss i vest. Lykke til, kaptein.
-Skal vi slå leir for natten? -Vi fortsetter til jobben er gjort.
Til vi har funnet kongen? Eller Hopkins og Stearne?
-Begge deler. -Du må ikke desertere igjen.
-Det er ikke min plan. -Og hvis du får vite hvor de er?
-Da ber jeg om permisjon. -Jeg forstår hva du føler.
Men du risikerer krigsrett og kan bli hengt selv.
-Robert! Jeg har avlagt en ed. -Det er vanvidd.
Det er rettferdighet. Det er min rettferdighet.
Det fins ikke bedre hester i hele Suffolk.
Hvor mye vil du ha for den?
-To guineas. -En.
-En og en halv. Det er tidlig. -En guinea.
-En og en kvart guinea? -Pass deg.
-Hvor er du på vei i en sånn hast? -Jeg skal finne min kollega.
-Hva driver dere med? -Vi er heksejegere.
Heksejegere? Så fint.
Skal vi ikke si en og et kvart guinea?
Kjenner du en mann som heter Matthew Hopkins?
-Vet du hvor han er? -Jeg hørte at han var i Lavenham.
-Hva gjør han der? -Tvinger fram tilståelser, tror jeg.
Gi meg det firbente kreket nå!
-Hvorfor melder du det først nå? -Vi visste ikke at det var kongen.
En fremmed fra byen som prøver å komme seg over til Frankrike?
-Midt under en borgerkrig? -Jeg visste ikke at det var krig.
-Kom, Richard. Vi får dra. -Ja. Jeg besøker Sara i Lavenham.
-Hvor langt er det dit? -Omkring to dagers ritt.
-Det skjer mer der enn i deres krig. -Hva mener du?
-De brenner hekser der. -De er i Lavenham!
Richard!
Elizabeth! Elizabeth!
Å, Gud...
-Er alt klart, herr Hopkins? -Ja.
Da går vi videre med henrettelsene.
-Før Elizabeth Clark hit. -Skal bli. Siegel, hent tauet.
Kom nå, din lille tispe.
Ligg stille!
-Senk den. -Sakte og forsiktig.
Elizabeth!
Herr Hopkins, det er to til som skal brennes.
Herr Webb, de andre.
-Vær så god, 12 guineas i sølv. -Til Herrens arbeid.
-Takk for ditt gode arbeid. -Takk, herr dommer, for din hjelp.
-Heksejeger! -God dag, Stearne.
-Er det alt du har å si? -Jeg ga oss sjansen til å flykte.
Bare du flyktet. Jeg ble tatt til fange.
Du vet godt at jeg ikke ville nøle med å skyte og drepe deg.
Jeg holder alt menneskeliv kjært, særlig mitt eget.
-Rolig. Du flyktet, og alt er bra. -Kanskje.
Jeg har din del av lønnen, selv om jeg gjorde arbeidet selv.
Vil du være fornuftig, eller må jeg drepe deg?
Forresten, vet du hva de kaller meg nå? "Høyeste heksejeger."
Det fins dem som mener at jeg burde bli det for hele England-
-og utpekes av parlamentet.
Se.
Sara. Hun er her.
Forstår du ikke at hvis hun er her, er den kavaleristen i nærheten?
-Men han er ute og kriger. -Kanskje han har permisjon.
Og da besøker han selvsagt henne.
Denne Marshall vil ikke gi opp. Det har han vist.
-Da får vi ta ham først. -Det kan vi gjøre. Lovlig.
Og vise at han er en heks? Han tilstår aldri.
Ikke hvis han er alene. Men hvis vi har jenta også?
-Hennes onkel ble henrettet som heks. -Og Marshall er hennes ektemann.
Gå og hør om noen har sett ham.
Hvis ikke venter vi her en stund til han kommer.
-Hvem er det? -Sara, åpne! Det er jeg.
Richard?
De var her. Hopkins og Stearne. Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Jeg vet det.
Jeg er på vertshuset med de andre.
Han er her, Matthew! Han er hos jenta.
-Alene? -Ja, de andre tre er på vertshuset.
-Hvor skal vi føre dem, Matthew? -Til borgen. Dommeren er medgjørlig.
-Var det der du forhørte de andre? -Ja. Opp med farten nå.
-Hva vil du gjøre? -Kom Hopkins for to dager siden?
Ja. Og han var ute og gikk med den andre i dag.
-Og de har ikke reist? -Jeg vet ikke. Jeg tør ikke å gå ut.
Kom igjen! Åpne døra!
Slipp sverdet, soldat.
Denne mannen anklager deg for å ha samrøre med Djevelen.
Ikke sant, mr Webb? Kan du fortelle om dine bevis?
De snakket med dyrene sine og gjorde Satans tegn.
-Hva slags dyr var det? -En svart katt og en hermelin.
Du er en oppmerksom borger, mr Webb.
Nå, Sara. Tilstår du?
Og hva har du å si, soldat?
-Jeg skal drepe deg, Hopkins. -Det blir nok ikke så enkelt.
Loven står på min side. Og du er anklaget for heksekunster.
Vi må utføre hekseprøven. Ta dem, Stearne.
Hopkins!
En rojalistsympatisør, åpenbart. Jeg informerer dommeren senere.
-Vi har viktigere ting å gjøre. -Kom nå.
Kom igjen.
Ordre fra dommeren. Mistenkte hekser.
-Jeg hørte dem. -Hvor fører de dem?
-Til borgen for hekseprøven. -Hekseprøven?
-De er anklaget for hekseri. -Harcourt, du blir med meg.
Prøv å finne en lege. Jeg har hørt hvordan Hopkins' forhør foregår.
Vær så god, Stearne.
Nå, kaptein Marshall. Tilstår du nå?
Fortsett, Stearne. Det er Herrens arbeid.
Legg henne her borte. Webb, hjelp ham.
Hopkins og hans assistent, er de her? Slipp oss inn.
Skal dere hjelpe heksejegeren? Har dere en skriftlig tillatelse?
Sara, jeg skal sette dette svijernet mot ryggen din.
Hvis du besvimer eller skriker, må Satan ha grepet inn-
-for å skåne deg for plagene. Men jeg kunne vise deg nåde...
...hvis kaptein Marshall tilsto at han er skyldig i hekseri.
-Men kommer du til å gjøre det? -Jeg skal drepe deg.
Dere har altså ingen tillatelse? Fra dommeren?
-Ikke med oss, nei. -Vi skaffer en.
Bra. Da slipper jeg dere inn.
-Gå og se hva det er som skjer. -Ja, herr Hopkins.
-Hva skal vi gjøre? -Fortsette Herrens arbeid.
Og hent kaptein Marshall. Han skal se på når hans kone lider.
Herregud.
Du tok ham fra meg. Du tok ham fra meg.
Du tok ham fra meg! Du tok ham fra meg!
Må Gud vise oss nåde!
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com